-Jedete do Londýna poprvé? -Ano.
Můžu vám poradit?
Pozor na taxikáře.
Povezou vás zbytečně velkým okruhem.
A neztrácejte čas s tou mapou.
V Londýně se nikdo nevyzná. Ani Londýňané.
Možná bych měla jet radši do Baltimoru.
Ne.
Bude se vám tam líbit.
Londýn je úžasný.
Jedete na dovolenou nebo za pracovní záležitostí?
Za nedokončenou záležitostí.
Taxi!
Kam to bude?
Charing Cross Road 84.
Dočetla jsem se ve vašem inzerátu v Literární revue,
že se specializujete na rozebrané knihy.
Všechny jsou dost nezvyklé.
Nechci přece Izajášův osobní výtisk Starého zákona.
Jsou to slavné knihy od slavných autorů!
Jsou to britské knihy od britských autorů. Nikdo už je nechce.
Zkuste to u Scribnera.
Už jsem tam byla. Všechno je tam drahé.
Nemáte nějaká levnější vydání?
Ano, ale ne ta, co chcete.
Je mi líto.
Dnes dopoledne jste už čtvrté knihkupectví.
To už nikdo v New Yorku nečte anglickou literaturu?
Literární revue.
5. října 1949.
Adresát: Marks & spol., Charing Cross Road 84.
Londýn WC2, Anglie.
Vážení,
četla jsem ve vašem inzerátu v Literární revue,
že se specializujete na rozebrané knihy.
Název „antikvariát“ mě trochu děsí,
protože „antikvární“ pro mě znamená drahý.
Jsem chudá spisovatelka se zálibou v antikvárních knihách.
Tituly, které mě zajímají, se tu dají sehnat...
jen ve zvláštních drahých vydáních.
Posílám vám seznam svých nejnaléhavějších požadavků.
Máte-li je a jsou-li to použité, nepoškozené exempláře...
za méně než pět liber,
mohli byste mi je poslat?
S pozdravem,
Helene Hanffová.
Vážená madam,
odpovídáme na váš dopis z 5. října.
Podařilo se nám vyřídit dvě třetiny vaší žádosti.
Ty tři Hazlittovy eseje se nacházejí...
ve sbírce Vybrané eseje vydané u Nonesuch Press.
Ten Stevenson je...
v knize Virginibus Puerisque.
Posíláme vám je jako tiskoviny a věříme, že dojdou v pořádku...
a že s nimi budete spokojena.
S knihami posíláme i fakturu.
Ty eseje Leigha Hunta nebude snadné získat.
Přesto se vynasnažíme, abychom vám je sehnali v jednom vydání.
Tu bibli v latině nemáme,
ale máme Nový zákon v latině i řečtině,
běžná moderní vydání vázaná v plátně.
Měla byste o ně zájem?
S pozdravem, FPD za Marks & spol.
-Hanffová. -Ahoj, to jsem já.
-Ahoj, Maxine. -Něco ti musím říct.
Teď nemám čas. Zaspala jsem.
-Zavolám ti večer, jo? -Tak dobře.
Zatím ahoj.
Východní 95. ulice 14, New York.
3. listopadu 1949.
Vážení, knihy došly v pořádku.
Ten Stevenson je pro mé ubohé police až příliš krásný.
Bojím se dotýkat toho jemného pergamenu a krémově žlutých stránek.
Jsem zvyklá na čistě bílé stránky a kartónové desky amerických knih...
a netušila jsem, že kniha může být příjemná na dotek.
Briane?
Briane!
Tady jsem!
Ahoj, Helene. Čekala jsem, že tě tu najdu.
-Pojď, nebo přijdeme pozdě. -Hned.
Angličan, jehož dívka bydlí v patře nade mnou,
mi převedl tu libru, 17 šilinků a šestipenci na dolary...
a tvrdí, že vám za ty knihy dlužím 5,30$.
Je to určitě správně?
Zkontroluji to.
Libra, 17, 6, to je 37 a půl šilinku, děleno...
Ano, je to správně. Pět třicet.
Posílám vám pětidolarovou a jednodolarovou bankovku.
Rozdíl 70 centů je na ty Nové zákony,
chtěla bych je oba.
Prosím vás, abyste ty ceny převáděli. Já na počty moc nejsem...
a nemám naději naučit se dvojjazyčnou aritmetiku.
S pozdravem, Helene Hanffová.
Doufám, že „madam“ v Anglii neznamená totéž co tady.
Helene Hanffová.
Poslala nám šest dolarů.
To je o 70 centů víc.
Milá slečno Hanffová, obdrželi jsme vašich šest dolarů.
Byli bychom raději, kdybyste nám dále posílala peníze poštovní poukázkou.
Bylo by to pro vás bezpečnější, než vkládat peníze do dopisů.
Jsme potěšeni, že se vám ten Stevenson tak líbil.
Poslali jsme vám ty Nové zákony spolu s fakturou...
jak v librách, tak v dolarech.
Doufáme, že budete spokojena.
Co je to za černou protestantskou bibli!
Uvědomte prosím anglikánskou církev, že zpackali...
nejkrásnější prózu, jaká kdy byla napsána.
Proč si zahrávali s latinou Vulgáty?
Za to shoří v pekle, to mi věřte.
Mně to nevadí, já jsem židovka.
Mám ale katolickou a metodistickou švagrovou...
a celou řadu presbyteriánských bratranců ze strany mého prastrýce Abraháma,
který konvertoval, a tetu, která léčí nemoci křesťanstvím.
Myslím, že nikdo z nich by
tuto anglikánskou latinskou bibli nestrpěl,
kdyby věděli, že existuje.
Oni ale ani nevědí, že nějaká latina existovala.
Srdíčko, jak se ti líbí?
Posílám vám čtyři dolary za ten dluh 3,88$.
Za těch 12 centů si dejte kávu.
Na poštu to mám daleko a nepoběžím až na...
Rockefeller Plaza, abych stála ve frontě kvůli poukázce na 3,88$.
Kdybych čekala, až tam půjdu kvůli něčemu jinému, už bych ty peníze neměla.
Mám bezvýhradnou důvěru v americkou i v britskou královskou poštu.
Nemáte výtisk Landorových Imaginárních rozhovorů?
Myslím, že jich vyšlo víc dílů.
Mě zajímá ten s řeckými rozhovory.
Obsahuje-li rozhovor Ezopa s Rhodopé,
tak to je on.
Ten myslím máme.
Cecily,
Landorovy Imaginární rozhovory.
Najděte je, ano?
Vážená slečno Hanffová, dostali jsme vaše čtyři dolary...
a těch 12 centů jsme vám připsali k dobru.
Máme na skladě 2. Díl knihy Díla a život Waltera Savage Landora,
která obsahuje řecké rozhovory, o nichž se zmiňujete,
i římské rozhovory.
Je to staré vydání z roku 1876, ne moc hezké, ale dobře vázané,
a je to nepoškozený exemplář.
Dnes vám jej pošleme spolu s fakturou.
Promiňte nám ten omyl s latinskou biblí.
Pokusíme se vám najít Vulgátu.
Nezapomněli jsme ani na Leigha Hunta.
S pozdravem, FPD za Marks & spol.
Děkuji.
Velmi dobré. Velmi chutné.
Vážený pane,
zdá se mi hloupé psát dál „vážení“,
když se zcela jistě o mé zakázky stará jediný člověk.
Savage Landor už došel a hned se otevřel na římském rozhovoru,
kde dvě města byla právě zničena válkou.
Všichni byli ukřižováni a prosili římské vojáky,
aby je zabili a ukončili tak jejich utrpení.
Bude pro mě úlevou vrátit se k Ezopovi, kde je jediným problémem hladomor.
Mám ráda knihy z druhé ruky, které se otevřou na stránce čtené nejčastěji.
Když došel Hazlitt, otevřel se na „hrozně nerad čtu nové knihy“.
A já vykřikla „příteli!“ na toho, kdo ji vlastnil přede mnou.
Posílám 1$. Ten by měl podle Briana, britského přítele Kay,
odpovídat osmi šilinkům, které vám dlužím.
Zapomněl jste mi to převést.
Řekneme-li „NE“, není to naše vina Nezapomeňte, JE TO NAŠE ŽIVOBYTÍ
Děkuji.
Jen 60 gramů na rodinu.
Tak tedy.
Brian mi řekl, že máte příděly 60 gramů masa na rodinu na týden...
a jedno vejce na osobu na měsíc!
Naprosto děsivé.
Brian se dozvěděl o jedné firmě v Dánsku.
Expedují balíčky jídla do Anglie.
-Posílal jsem po nich matce jídlo. -Ukaž jí katalog.
Jsou spolehliví. A levní.
Tedy celkem levní.
Proboha!
Podívej.
Mají kořeněný špek, játrovou paštiku, karbanátky, čokoládové sušenky,
margarín, vejce, sýry.
Mají úplně všechno!
Brianova matka nevěřila svým očím.
-Cos jí poslal? -Šunku v konzervě, párky.
Kompot, švestkový a reveňový.
Říkají reveňový místo rebarborový!
V celé Anglii říkají „reveňový“!
Jistě, madam.
„Reveňový!“
To je úžasné. Sepíšeme seznam.
Kde začneme?
Musíme jim poslat šunku. Jsou Vánoce.
Co takhle polévku?
Ta se jim bude určitě hodit.
Co ještě? Zeleninu?
-Co ještě nemají? -Fazolky.
Fazolky!
Mají dva druhy, „výběrové“ a „speciální“!
Banány? Pošleme jim banán!
Posílám to k vašim rukám,
neznámý FPD.
Veselé Vánoce. Helene Hanffová.
Podej mi jednu z těch vystřihovaček. Pověsím ji nad zrcadlo.
Kostel nebo Mikuláše?
-Co se ti víc líbí? -Mikuláš.
-Jak vám to jde? -Dobře.
-Co pečeš? -Cukroví.
Dobře.
Jak to jde?
Sheilo, podej mi tu cesmínu. Opatrně, ať se nepíchneš.
Nesmějte se. Teče mi krev. Co je tu k smíchu?
FPD! Pomoc!
V tom balíčku jsem poslala tříkilovou šunku!
Myslela jsem, že si ji necháte rozkrájet a každý si vezme kus.
Na vaší poslední faktuře jsem viděla:
„B. Marks. M. Cohen. Majitelé.“
Jedí košer? Mohla bych poslat telecí jazyk.
Poraďte mi, prosím!
Milá slečno Hanffová,
potvrzuji, že váš balíček dnes došel v pořádku.
Pan Marks a pan Cohen chtěli, abychom si to rozdělili jen mezi námi...
a nenechávali nic šéfům.
To jídlo v balíčku tu není k mání,
jen na černém trhu.
Bylo od vás velice šlechetné, že jste si na nás vzpomněla. Moc vám děkujeme.
-Jak to objednala z Kodaně? -Ví Bůh.
Všechno nejlepší v roce 1950.
S pozdravem, Frank Doel za Marks & spol.
Přejete si?
Máte nějaké barevné tisky?
Jeden malíř dělá obrázky lidí. Nepamatuji si jeho jméno.
Skládá je z věcí jako ovoce, květiny, květák, zelí.
Obličeje. 18. nebo 19. století.
Snad Francouz.
Groteskní. Pestrobarevné.
-Takové ovocné a zeleninové? -Ano.
-Giuseppe Arcimboldo. -Ano! To je on.
Máte od něho něco?
Ahoj, Willie. Jak se máš?
Tak počkej.
Dej mi čtyři plátky pepřového salámu, čtyři plátky ementálu...
a deset deka slaniny.
Pepřový salám nemáme.
-Nemáte? -Nikdo ho nechce.
-Já ano. -To ho mám koupit jen pro vás?
Proč ne?
Jsem tvá nejlepší zákaznice.
Tak nejsem.
Franku Doele,
co tam u vás děláte?
Neděláte nic, jen posedáváte.
Kde je Leigh Hunt?
Kde je oxfordský výbor poezie?
Kde je Vulgáta a starý potrhlý John Henry Newman?
Zdály se mi jako povznášející čtení pro půst, a vy mi nic neposíláte!
Já tu zatím vpisuji poznámky na okraj do knih z knihovny.
Až to zjistí, odeberou mi průkaz.
Přichází jaro, a tak vás žádám o milostnou poezii.
Žádného Keatse ani Shelleyho.
Pošlete mi básníky, kteří mluví o lásce bez sentimentu.
Wyatta nebo Jonsona. Nechám to na vás.
Pěknou malou knížku, která by se mi vešla do kapsy,
až půjdu do Central Parku.
Nelenošte a najděte mi ji!
Nechápu, jak ten váš obchod může fungovat.
-Krásný soubor, že? -Velice hezký.
Máte katalog Dürera?
Ano.
Milá slečno Hanffová,
prosím neříkejte Frankovi, že vám píšu.
Pokaždé, když vám posílám účet, chci vám přiložit dopis,
ale on by si mohl myslet, že se to nehodí.
Teď to vypadá, že je usedlý, ale není.
Je docela příjemný.
Vlastně velice příjemný.
Ale považuje vás za svou soukromou korespondentku,
protože všechny dopisy a balíčky jsou adresované jemu.
Chtěla jsem vám ale napsat za sebe.
„Moc se nám líbí vaše dopisy a představujeme si, jak vypadáte.
,Podle mě jste mladá, kultivovaná a elegantní.“
Proč se směješ?
„Podle pana Martina vypadáte na studijní typ...
„navzdory vašemu úžasnému smyslu pro humor.
-„Neposlala byste nám vaši fotografii?“ -Nepošleš ji?
Konečně jsem záhadná žena. Chci, aby to tak zůstalo.
-„Chcete-li vědět, jaký je Frank...“ -To chceš.
„Je mu ke čtyřiceti a je celkem pohledný.
,Za ženu má sympatickou Irku.
,Myslím, že je to jeho druhá žena.“
-Druhé jednání, slečno Bellamyová. -Děkuji, Elliote.
Zavolám ti.
Všichni vám děkujeme za balíček.
Moje děti, pětiletá holka a čtyřletý kluk, byli u vytržení.
S těmi hrozinkami a vejci jsem jim mohla upéct koláč.
Doufám, že vám nevadí, že píšu.
Neříkejte to prosím Frankovi.
Cecily?
-Máš práci? -Ne.
-Musíme napsat pár dopisů. -Už jdu.
Srdečně vás zdraví Cecily Farrová.
Milá Cecily, starý pan Martin se netrefil.
Nejsem studijní typ. Dokonce jsem ani nešla na vysokou.
Mám jen zálibu ve zvláštních knihách.
A jsem elegantní asi jako žebrák na Broadwayi.
Nosím svetry s dírami od molů a vlněné kalhoty.
Přes den v domě netopí.
Bydlím v pětipatrovém činžáku...
a ostatní nájemníci pracují od devíti ráno a vracejí se po šesté.
Proč by měl majitel vytápět dům pro jednu scénáristku,
která pracuje doma?
Jsem Ed. Tohle je Ginny.
Helene.
Helene, jděte první.
-Vy tu bydlíte? -Ne, teprve něco hledáme.
Brzy se budeme brát.
To je skvělé!
Jaký byt hledáte? Nějaký luxusní?
-To bych neřekl. -Dvou až třípokojový.
Dost velký pro rodinu.
S výhledem na park.
To by bylo hezké.
Kolik máte pokojů?
Mám pracovnu, obývák,
ložnici, jídelnu a kuchyni.
Tady to je.
Už se vaří voda.
Chudák Frank, tak ho trápím.
Pořád se na něj zlobím.
Jen si ho dobírám, ale vím, že mě bude brát vážně.
Chci, aby nebyl tak britsky upjatý.
Dostane-li vředy, bude to moje vina.
Jak jsme na tom s čajem?
Je skoro hotový.
Co bychom si počali bez našeho čaje?
Život by byl nesnesitelný, že?
Vlak z Ketchworthu přijíždí na 3. nástupiště.
Odpusťte.
Co?
Všechno.
Že jsme se setkali a že jsem vám vyndal smítko z oka.
Že jsem vás miloval.
Že jsem vám přivodil tolik utrpení.
Odpustím vám, odpustíte-li vy mně.
Ve čtvrtek.
Napište mi prosím o Londýně.
Sním o dni, kdy vystoupím z vlaku...
a ucítím pod nohama jeho špinavé chodníky.
Chci si projít Berkeley Square a Wimpole Street a zastavit se...
v katedrále Sv. Pavla, kde kázal John Donne.
Sednout si tam, kde seděla Alžběta, když odmítla jít do Toweru,
a podobná místa.
Jeden známý novinář, který byl během války v Londýně tvrdí,
že turisti jezdí do Anglie s hotovými představami,
takže pak najdou přesně to, co hledali.
Já jsem mu řekla, že hledám Anglii anglické literatury.
A on řekl: „Tak ji najdeš.“
Milá slečno Hanffová,
chci vám oznámit, že máme na skladě Oxfordský výbor anglické poezie.
A hezkého Jonsona.
Na indickém papíře v původní modré plátěné vazbě...
z roku 1905,
s inkoustovým nápisem na volném listě. Dobrý exemplář z druhé ruky.
Cena: dva dolary.
Swinburne.
Píši vám předem, kdybyste už je náhodou měla.
Hardy, omezené vydání.
Velmi hezký.
Před časem jste nás žádala o Newmanovu Ideu university.
Velmi hezká.
Zajímalo by vás první vydání?
To dáme stranou pro slečnu Hanffovou.
Má první vydání Newmanovy University za šest dolarů!
A nevinně se ptá, jestli ji chci.
Milý Franku, ano chci ji!
Jinak bych se sebou nemohla žít.
První vydání jsou mi obvykle lhostejná, ale u téhle knihy!
No ne!
Musím vám jen říct, Franku Doele,
že žijeme ve zkažené době,
když knihkupci roztrhají krásné staré knihy,
aby je použili jako balicí papír.
Co je horší, roztrhli jste knihu uprostřed bitvy,
a já ani nevím v jaké válce!
Děkuju.
Podívej. Není krásná?
Je.
Je to první vydání. Sto let staré.
Je krásná.
Je moje a já mám pocit viny. Ta kůže a zlatá písmena.
Patří do knihovny nějakého anglického šlechtice.
Měla by se číst u ohně v koženém křesle,
ne na nějaké staré židli z bazaru...
v otlučeném činžáku.
Kdybych já byla tou knihou, chtěla bych bydlet tady.
Máš pravdu.
Milá slečno Hanffová,
promiňte, že odpovídám tak pozdě, ale byl jsem týden mimo město.
Nyní se snažím dohnat zameškanou korespondenci.
Ukaž.
Sluší ti to.
Za prvé...
se nestrachujte,
že používáme staré knihy jako balicí papír.
Mary, to si můžeš zítra obléknout.
V tomto případě šlo o knihy s utrženými deskami, kterým chyběl jeden díl.
Jsou tak hodné.
Nikdo by nám za ně nedal ani šilink.
Pojď.
Vlez si tam.
-Dohlédnu na ně. -Díky.
Těší nás, že se vám líbila Quillerova antologie.
Oxfordský výbor anglické prózy na skladě nemáme,
ale zkusíme ho sehnat.
V obchodě je nás pět bez pánů Markse a Cohena.
Nashledanou.
Dobře se bavte.
-Líbí se ti tu? -Ano. Kdy jsme naposled...
Ani si nepamatuji.
Pojď si dát něco k pití.
To je krása.
-Podívej na ta světla. -Měli bychom tančit častěji.
Já nemohu.
-Nemohu. -Jen nepovídej.
-Není to hotel Savoy? -Ne, to je budova Shell.
Tohle jsme dlouho nedělali.
Už nemohu. Tak dobře, naposled.
-Ty jsi krásná! -Děkuju!
Hodně dětí! Budu vám je hlídat!
A pořiďte si psa!
Ahoj!
Helene, ty jsi skvělá!
To jsem.
Přípíjím tobě a nejhezčímu yorkshirskému pudinku za Atlantikem.
Na Helene a její yorkshirský pudink.
Na zdraví.
Blahopřeju k narozeninám, Briane.
Bon voyage, Maxine.
Proč jedeš do Anglie ty, a ne já, to ví Bůh!
Milá Cecily, yorkshirský pudink byl báječný.
Nic takového tu nemáme.
Musela jsem ho popsat jako vysokou, měkkou a dutou oplatku.
Helene Hanffová.
Prosím?
Kdo volá?
Volal mi jeden producent, kterému se líbí moje hry,
ale zas ne tak, aby je financoval.
Produkuje televizní seriál a ptal se, nechci-li psát pro televizi.
„Dvě kila“, řekl nenuceně.
Jak „dvě kila“?
Myslel 200 dolarů za scénář!
Pro mě, která dělám korektury za čtyřicet týdně!
Zítra s ním mám schůzku.
V 10.30? Samozřejmě že přijdu.
Nashledanou.
Děkuji.
Držte mi palce.
Zdraví vás, Helene.
Panečku!
Tak. Vepřové párky.
A hrozinky.
Broskve.
Šunka.
Milá slečno Hanffová,
váš velikonoční balíček nám došel před pár dny.
Z toho masa jsme byli ohromeni.
Měli jsme radost i z vajec a konzerv.
Musím vám napsat, jak všichni oceňujeme...
vaši laskavost a štědrost.
To je ale krása.
Michaeli! Anne!
Proboha, maso!
Neměla byste tak utrácet. Muselo vás to stát hromadu peněz!
Párky!
Bůh vám žehnej za vaši laskavost.
Víte, kdo je poslal? Pamatujete na tu paní?
Milá slečno Hanffová,
pracuji u Marks & spol. téměř dva roky jako katalogizátor...
a chci vám poděkovat za svůj podíl z balíčků, které posíláte.
Bydlím s pratetou,
které je 75.
Koukni, teti.
Kdybyste viděla...
její potěšený výraz, když jsem přinesl domů to maso...
a konzervu s jazykem, poznala byste, jak jsme vám vděčni.
Nelíbí se mi, že to přišlo až z Ameriky.
Jen z Dánska, teti.
Je příjemné vědět, že někdo tak vzdálený...
může být tak hodný a velkorysý k lidem, které nikdy neviděl.
Myslím, že všichni ve firmě sdílejí můj názor.
Kdybyste chtěla poslat cokoliv z Londýna,
rád se o to postarám.
Zdraví vás, Bill Humphries.
Taková pochoutka!
Televize NBC představuje ELLERYHO QUEENA
Milá slečno Hanffová,
asi jste překvapená, že jsme vám ještě nepoděkovali za balíček...
a myslíte si asi, jací jsme nevděčníci.
Ve skutečnosti jsem ale jezdil po venkově...
a hledal na různých zámcích...
knihy pro náš sklad zející prázdnotou.
Moje žena mi začala říkat „nájemník“,
protože jsem se domů chodil jen najíst.
Ale když jsem přinesl pěkný kousek masa,
nemluvě o sušených vejcích a šunce,
najednou jsem byl pašák a vše bylo prominuto.
Už dlouho jsme neviděli tak velký kus masa.
Partie 40 až 49 jsou na dalším odpočívadle.
-Dobrý den, Johne. -Dobrý den.
Rádi bychom vyjádřili náš vděk,
a tak vám dnes posíláme jako tiskovinu...
malou knihu, která se vám snad bude líbit.
Pamatuji si, že jste mě žádala o knihu alžbětinské milostné poezie.
Tohle je to nejpodobnější, co jsem sehnal.
Helene Hanffové s přáním všeho nejlepšího a s díky za tolik laskavosti...
od nás všech z Charing Cross Road 84, Londýn, duben 1951.
Všem v Charing Cross Road 84,
děkuji vám za tu krásnou knihu.
Nikdy jsem neměla knihu se stránkami se zlatým okrajem.
Nebudete tomu věřit, ale přišla na mé narozeniny!
Škoda, že jste byli přespříliš zdvořilí a napsali věnování na kartičku...
místo na volný list.
Knihkupci se ve vás nezapřou. Báli jste se, že to sníží hodnotu knihy.
Zvýšili byste ji ale pro současnou majitelku...
a možná i pro budoucí majitele.
Miluji věnování na volném listě a poznámky na okraji.
Mám ráda ten pocit, když otáčím stránky, které otáčeli jiní...
a čtu pasáže, na které upozornil někdo dávno přede mnou.
Proč jste se nepodepsali?
Frank by vám to asi nedovolil.
Asi nechce, abych psala milostné dopisy někomu jinému.
Srdíčko, je to krásný obchod, jako z Dickense.
Asi by ses z toho zbláznila.
Knihy jsou vystavené i venku,
tak jsem tam okukovala, než jsem vešla.
Vevnitř je přítmí.
Obchod vlastně dřív ucítíš, než uvidíš. Je to příjemný pach.
Těžko se popisuje, ale je to něco mezi plísní, prachem, stářím,
dřevěnými podlahami a dřevěným obložením.
V zadní části je stůl.
U něho seděl muž s hogarthovským nosem.
Podíval se na mě a řekl:
„Promiňte. Dobrý den.“
-Mohu vám pomoci? -Můžu se tu porozhlédnout?
Ano. Jistě. Prosím.
Je tu tolik regálů.
Jdou až ke stropu, jsou staré a šedivé...
jako staré dubové dřevo, které je za ta léta tak nasáklé prachem,
že už se nepozná jeho původní barva.
Mají tam řadu časopisů,
nebo spíš dlouhý stůl s časopisy, kde je Cruikshank, Rackham,
Spy a všichni ti staří karikaturisté a ilustrátoři,
o kterých toho bohužel moc nevím.
Jsou tam krásné staré ilustrované časopisy.
Zdržela jsem se tam asi půl hodiny a doufala, že se objeví...
Frank nebo jedna z dívek.
Asi byli všichni na obědě, a já musela jít.
Tomuhle říkáte...
Pepysův deník?
Tohle přece není...
Pepysův deník.
To je sbírka výňatků...
z Pepysova deníku...
od nějakého...
chytráckého redaktora.
Ať do něj hrom uhodí.
Jsem vzteky bez sebe.
Posílám vám...
dva zplihlé dolary.
Spokojím se s tímhle,
dokud mi nepošlete...
pravého Pepyse.
Pak...
roztrhám...
tuhle náhražku...
stránku po stránce...
a budu do ní balit věci!
Chcete k Vánocům vejce čerstvá, nebo v prášku?
Ta v prášku déle vydrží,
ale čerstvá vejce z Dánska budou chutnat lépe.
Nechcete o tom hlasovat?
Volte Pestella, ať vytlačíte konzervativce.
Volte Rega Pestella, vašeho kandidáta labouristické strany.
Volte Pestella, ať vytlačíte konzervativce.
Milá slečno Hanffová,
nejdřív bych se vám chtěl omluvit za toho Pepyse.
Skutečně jsem si myslel, že to je kompletní Braybrookovo vydání.
Chápu, jak vám bylo, když jste nenašla své oblíbené pasáže.
Slibuji, že najdu-li nějaký exemplář za rozumnou cenu...
a bude-li obsahovat pasáže, které chcete, pošlu vám jej.
Děkuji.
K těm vejcům. Mluvil jsem se svými spoluvězni...
a všichni jsme zajedno, že čerstvá budou lepší.
Tak a je to.
Ahoj.
New York ve špičce. Promiň, Ginny.
To nic. Dáš si něco k pití?
Vezme si to sama. Ví, kde co je.
Jestli máš hlad, je tam studené kuře, v lednici je salát a čokoládový dort.
-Chceš přijít o celé první jednání? -Vrátíme se po jedenácté.
Zatím ahoj.
Neboj se. Na všechno dohlédnu.
Na dítě, psa, na všechno.
Tak si dáme něco k pití?
Koukni!
Milí rychlíci,
úplně jste mě omráčili, že jste mi poslali Leigha Hunta a Vulgátu tak bleskově.
Asi si to neuvědomujete, ale objednala jsem je před pouhými dvěma roky.
Jestli budete takhle pokračovat, přivodíte si infarkt.
Jsem zlá.
Tolik se kvůli mně snažíte, a já vám ani nepoděkuji.
Jen vás popichuji. Jsem zlá.
Jsem vážně vděčná za všechno, co pro mě děláte.
Už jdu.
Ty jsi vzhůru, co?
Měl bys spát, víš to?
Ano, máš spát.
Nemáte vokální partitury v tvrdých deskách?
Třeba Bachovy Matoušovy pašije nebo Handelova Mesiáše?
Asi bych je dostala u Schirmera, ale mám to dost daleko,
tak se ptám nejdřív vás.
Co tohle?
Blahopřeji k Churchillovi & spol.!
Snad vám dá větší příděly.
Mimochodem je vaše jméno velšské?
Budu ti číst.
To se ti bude líbit. Je to od Johna Henryho Newmana.
Bude se ti to líbit.
„Náboženské názory nemusí být podle současného mínění...
„nutně brány v úvahu...
„při zpracování vědeckých či literárních témat.“
Helene, už jsme tu!
Posíláme vám malý dárek k Vánocům.
Lněný ubrus.
Snad z něho nebudete muset platit clo.
Napíšeme na něj „vánoční dar“ a budeme doufat.
Doufáme, že se vám bude líbit, a přejeme vám veselé Vánoce...
a šťastný nový rok.
Jelikož se mé jméno rýmuje s francouzským slovem „Noël,“
je možné, že je francouzského původu.
-Ten je nádherný, co? -Je překrásný!
Veselé Vánoce a vše nejlepší v novém roce od...
George Martina.
-Cecily Farrové. -Billa Humphriese.
Megan Wellsové.
Franka Doela.
Moc krásný.
Pomůžu vám.
Je moc těžká. Dejte mi ji.
Milá slečno Hanffová,
píšu vám, abych poděkovala za podíl naší rodiny z těch úžasných...
balíčků s jídlem, které posíláte do Marks & spol.
Ještě pět minut a byly jsme mokré na kost.
Teď mám důvod vám napsat. Frank mi řekl,
že chcete jméno a adresu té staré paní,
která vám vyšila ubrus.
Jmenuje se Boultonová a bydlí v Oakfield Court 24.
Byla nadšená, když zjistila, že její ubrus se dostal za moře.
Potěší ji, když jí řeknete, jak se vám líbil.
Možná byste ráda viděla fotografie naší rodinky.
Naší starší dceři Sheile je 12.
Je z Frankova prvního manželství. Jeho první žena za války umřela.
Naší mladší dceři Mary byly právě 4 roky.
Vloni v květnu oznámila Sheila ve škole, že posílá rodičům...
přání k výročí svatby...
a jeptiškám v klášteře řekla, že jsme spolu čtyři roky!
Musela to pak samozřejmě vysvětlovat.
Nakonec vám přeji všechno nejlepší v novém roce...
a doufám, že nás brzy přijedete do Anglie navštívit.
Vaše, Nora Doelová.
Tak jak je ti?
Jde to.
Pohodlné?
Jaké je tu jídlo?
Jde to.
Dostali jsme další dopis od slečny Hanffové.
-Mám ti ho přečíst? -Buď tak hodný.
„Lenochode.
„Dřív tu ztrouchnivím, než mi pošlete něco ke čtení.
„Došla bych si k Brentanovi, kdyby měl něco z toho, co chci.
„K seznamu knih, které jste mi neposlali, můžete přidat Waltonovy Životopisy.
„Je proti mým zásadám kupovat knihu, kterou jsem nečetla.
„Je to jako koupit si šaty bez vyzkoušení.
„Tady nemají Waltonovy Životopisy ani v knihovně.
„Můžete se na ni podívat. Mají ji na 42. ulici,
„ale nemůžete si ji půjčit domů.
„Ta paní mi řekla dotčeně: 'Snězte si to tady.
„'Sedněte si v sále 315 a přečtěte si celou knihu...
„'bez šálku kávy, cigarety či vzduchu.'
„To nevadí.
„Quiller z ní často citoval, tak se mi určitě bude líbit.
„Líbí se mi totéž co jemu, až na beletrii.
„Nezajímají mě věci,
„které se nestaly lidem, kteří nikdy nežili.
„Co celé dny děláte? Sedíte vzadu v obchodě a čtete si?
„Proč se nepokusíte prodat nějakou knihu?
„Zdraví vás, slečna Hanffová.“
Pak v závorce říká: „Helene mi říkají jen přátelé.“
Milá slečna Hanffová.
Je tam P.S.
„Řekněte děvčatům a Noře, že jestli to vyjde, dostanou nylonky.“
Musíš být unavený.
Jo.
Není ti moc zle?
Nemůžu si stěžovat.
Jsi statečný.
Tu její hru už nebudou dávat.
Brzy se vrátí domů.
Tak budu hledat byt v okolí 8. Avenue...
a 51. ulice v divadelní čtvrti.
To by se jí líbilo.
Poslyš, Maxine. Právě jsem mluvila s tvou matkou.
Prý nečekáš, že budou hru dávat celý měsíc...
a prý s sebou máš dvacet párů nylonek.
Tak pro mě něco udělej.
Odnes tři páry nylonek...
do knihkupectví a dej je Franku Doelovi.
Řekni mu, že jsou pro děvčata a jeho ženu Noru.
Tvá matka říká, abych ti je neplatila, že je tu dostala ve výprodeji...
a že jim je daruje. Je naladěná probritsky.
Za Elleryho mi přidali. Mám 250$ za scénář.
Půjde-li to tak dál, pojedu se do Londýna do obchodu podívat osobně.
Budu-li mít odvahu.
Posílám jim urážlivé dopisy z bezpečné vzdálenosti 5 000 km.
Asi bych tam vešla,
aniž bych jim řekla, kdo jsem.
Hodný pejsek!
Hodná. Pojď. Jdeme domů!
Milá Helene,
nechápeme, jak se vám podařilo dostat sem ty nylonky.
Objevily se jako zázrakem.
Když jsem se vrátil z oběda, měl jsem na stole vzkaz...
„od Helene Hanffové“.
Nikdo neví, kdy a jak se sem dostaly.
Děvčata jsou nadšená a chtějí vám napsat.
Mám smutnou novinu, že náš přítel George Martin, který byl tak nemocný,
minulý týden v nemocnici zemřel.
Pracoval pro firmu dlouhá léta.
Tato ztráta, stejně jako náhlá králova smrt způsobila,
že je tu právě dost pohřební nálada.
ZVLÁŠTNÍ VÝHODNÉ LETENKY NA KORUNOVACI - 359$
Milá Helene,
vaše scénáře s Ellerym Queenem se zdají být zábavné.
Doufám, že seriál uvidíme i v naší televizi.
Potřebuje trochu oživit. Myslím televize, ne váš scénář.
Jsme nadšeni, že přijedete do Londýna.
Dejte nám vědět kdy, abychom se náležitě připravili.
Milá Helene, posílám pár fotografií.
Frank říká, že si na nich není podobný, že je ve skutečnosti hezčí,
a my ho při tom necháváme.
Sheila se vrátila na prázdniny a my jezdíme na denní výlety...
k moři a za památkami.
Teď se musíme trochu uskrovnit, protože doprava je tu strašně drahá.
Sheila se za vás „zvlášť pomodlí“,
aby se vám splnilo přání dostat se do Anglie.
Takže bude-li mít ta modlitba účinek, možná se vám poštěstí...
přijet nás brzy navštívit.
Proč vždycky u moře prší?
-Cože? -Proč vždycky u moře prší?
Proč prší u moře?
Aby hotely snížily ceny.
Máte potíže s trojkou dole na téhle straně...
a s jedničkou tady.
Budeme muset něco udělat s kořenovým kanálkem a dát korunky.
Kolik to bude stát?
Hodně. Asi 2 500 dolarů.
-Ovšem za všechno. -Proboha!
Milý Frankie, doufám, že jste prožili hezkou dovolenou.
Já ji strávila v Central Parku.
Měla jsem měsíc odpočinku od Joeyho, svého drahého zubaře.
Odjel na svatební cestu, kterou jsem mu zaplatila.
Říkala jsem vám, že potřebuji korunky na všechny zuby, nebo mi je vytrhnou?
Nechala jsem si dát korunky, protože jsem na své zuby zvyklá.
Cena ale byla astronomická.
Takže Alžběta bude muset nastoupit na trůn beze mě.
Korunovaci teď na dva roky uvidím jen na svých zubech.
Nepřijede.
Nepřijede?
Helene do Londýna nepřijede.
Aspoň zatím ne.
Zatímco se v Británii otevírá nová kapitola dějin,
Pepperell vám předvádí svá světoznámá prostěradla v klasické bílé...
a v šesti krásných korunovačních barvách.
V princeznině růžové, vévodčině žluté a windsorské růži.
Za nimi jde v průvodu premiér Spojeného království,
Sir Winston Churchill.
Bylo dáno znamení pro fanfáry.
Milá Helene,
oznamuji vám, že jsme váš balíček dostali 1. června,
včas na korunovační oslavy.
Byli u nás na návštěvě přátelé, takže šunka přišla velice vhod.
Byla vynikající.
Připili jsme si na zdraví královny i na zdraví vaše.
To je pravá šunka.
Milý Franku,
byla bych vám vděčná, kdybyste posílal příští měsíc...
Noru a děvčata do kostela, aby se modlily...
za pevné zdraví a sílu pánů Gilliama, Reese, Snidera,
Campanelly, Robinsona, Hodgese, Furilla, Podrese, Newcomba a Labina,
známých pod společným jménem Brooklyn Dodgers.
-Fandím Dodgerům! -Já fandím Yankeeům!
Prohrajou-li letošní šampionát, zabiju se.
A co si pak počnete?
Milá Helene,
budu s radostí fandit Brooklyn Dodgers,
když vy na oplátku povzbudíte Spurs,
tottenhamský fotbalový klub Hotspur, který momentálně živoří...
někde u konce ligové tabulky.
Sezóna ale končí až v dubnu, tak budou mít čas...
se z té šlamastyky dostat.
Máte sbírku esejů od George Orwella?
Zajímá mě zvlášť jeden, Uvnitř velryby.
Nejsem si jistý. Moment, podívám se.
Orwellovy eseje nemáme,
ale máme hezké první vydání Farmy zvířat.
Já mám ale zájem o ty eseje.
-Možná bychom vám je mohli sehnat. -Bydlím v USA.
To není problém. Necháte-li mi vaši adresu...
Jistě.
Bydlím ve Wilmingtonu, v Delaware.
Jak dlouho to bude trvat?
Seženeme-li je naší obvyklou cestou, tak snad 14 dní.
„Kdybych měl modré z nebe vyšité zlatým a stříbrným paprskem světla
„Modré a šeré a tmavé utkané z noci, světla a polosvětla
„Prostřel bych je u tvých nohou
„Jsem však chudý, mám jen své sny
„A tak prostírám sny u tvých nohou
„Našlapuj lehce, protože šlapeš na mé sny“
-Co to sakra děláte? -Hledím si svého.
Co děláte vy?
To nemůžete! Dejte tu lampu zpátky!
-To říká kdo? -Já. A já tu bydlím!
Už dlouho ne, paní.
Milý Franku, v našem činžáku se zbořil svět.
Před měsícem nás vystěhovali. Budou renovovat dům.
Rozhodli, že se mám přestěhovat do opravdového bytu s pravým nábytkem.
Nervózně jsem se vydala na staveniště...
nového domu na 2. avenue a podepsala nájemní smlouvu...
na dvougarsonku,
která ještě neexistuje.
Milá Helene, připravte se na šok.
Všechny tři knihy, o které jste nás žádala v minulém dopise,
jsme odeslali, a měla byste je dostat během týdne.
Neptejte se, jak jsme to dokázali, je to prostě naše služba zákazníkům.
Times Square je naplněno k prasknutí Newyorčany...
i návštěvníky před oslavou Nového roku.
Světla Broadwaye září na téměř milion rozjásaných lidí.
Znamení doby.
Šťastný nový rok!
Je neděle večer a úžasný začátek roku 1960.
Já nevím.
K Vánocům jsem dostala knihu.
Velkou knihu z nakladatelství Modern Library. Už jste ji někdy viděl?
Má ošklivější vázání...
než akta Shromáždění státu New York...
a váží víc.
Dal mi ji pán, který ví, že mám ráda Johna Donna.
Titul knihy je...
Soubor básní a výbor z prózy Johna Donna...
a Soubor básní Williama Blaka?
Ten otazník je můj. Řekněte mi prosím, co ti dva hoši...
mají společného kromě toho, že byli oba Angličani...
a oba psali.
„Když William Blake jako chlapec uviděl pod stromem v letním poli...
,proroka Ezechiela, matka mu nařezala.‘“
Já straním matce.
Možná záda Pánaboha nebo tvář Panny Marie.
Proč by měl někdo chtít vidět proroka Ezechiela?
Ale klíčovým slovem toho všeho je „výbor“.
Výbor z prózy Johna Donna!
Tak jsem si seděla v křesle, smířená s celým světem,
a v rádiu hráli něco starého a klidného.
Corelliho nebo tak, a tahle věc mi ležela na stole.
Tahle obří kniha z Modern Library.
Tak jsem si řekla:
„Přečtu jedno to kázání nahlas.“
Donna člověk musí číst nahlas.
Je to jako Bachovy fugy.
„Celé lidstvo je jedna kniha.
,Když jeden člověk zemře, jedna kapitola z ní není vytržena,
,ale je přeložena do lepšího jazyka.
,A tak musí být přeložena každá kapitola.
,Bůh má několik překladatelů.
,Některé části jsou překládány věkem, jiné nemocí,
,jiné válkou...
,a jiné spravedlností.
,Ale Boží ruka znovu sváže všechny naše roztroušené listy...
,do té knihovny,
,kde bude ležet každá kniha otevřená pro druhou.‘“
Jsem opilá Donnem.
Chtěla jsem víc, ale kde nic tu nic.
Výbor z prózy, jasné?
Sdělte mi to opatrně.
Jak těžké bude sehnat úplnou sbírku kázání toho velkého muže...
a kolik bude stát?
Víte, Frankie, jste jediná osoba, která mě chápe.
Milá Helene,
před časem jste nás požádala o moderní verzi...
Chaucerových Canterburských povídek.
Objevil jsem malý exemplář, který by se vám měl líbit.
Není zcela kompletní, ale je to celkem levná kniha...
a zdá se být dost odborná. Posílám ji dnešní poštou.
Cena: dolar třicet pět.
Je to moc hezké.
Všichni jsme v pořádku a život jde dál jako obvykle.
Moje starší dcera Sheila, 24 let, se náhle rozhodla, že chce učit.
Před dvěma roky se vzdala místa sekretářky a šla na vysokou.
Chybí jí ještě rok, a tak se načekáme, než nám děti...
zařídí luxusní život.
Pozdravy od nás všech, Frank.
Velmi dobré. Velmi chutné.
Už je to 12 let, co jsem byla v Londýně s tou hrou.
-To snad není možné. -Víc než 12 let. Bylo to...
Dost s tím zjednodušeným Chaucerem.
Připomíná školské Povídky ze Shakespeara od Lambových.
Jsem ráda, že jsem ho četla.
Líbila se mi ta jeptiška, co jedla tak vybraně prsty,
že se nikdy nepokapala tukem. To sobě říci nemohu.
Nic jiného mě tam nezaujalo, jsou to jen příběhy.
Kdyby si Chaucer psal deník, když byl úředníkem v paláci...
Richarda III., v tom případě bych se učila starou angličtinu.
„Čtenář neuvěří, že je taková věc možná“...
říká někde Walton,
„...ale já tam byl a viděl to“.
To je něco pro mě. Miluji knihy autorů, kteří při tom byli.
-Byla to příšerná hra. -Já myslela, že se ti líbila.
Byla hrozná.
Měla bys být ráda, že ses s ní dostala do Londýna.
Pamatuješ, jak jsem ti to záviděla?
To ano.
Moc.
Moc!
Milá Helene, jsem rád, že jste zas napsala.
U nás nic nového, jen stárneme a máme víc práce, ale ne peněz.
Měli jsme tu hezké léto, bylo tu víc turistů než obvykle,
včetně davů mladých lidí, putujících do Carnaby Street.
My to pozorujeme z bezpečné vzdálenosti.
Musím ale říci, že se mi docela líbí Beatles.
Jen kdyby jejich fanoušci tak neječeli.
Od Cecily Farrové už delší dobu nemáme zprávy.
Megan Wellsová měla zakrátko dost Jižní Afriky a zastavila se u nás,
aby nám řekla, že měla pravdu, než odjela zkusit štěstí do Austrálie.
Zamkneš?
Před pár lety jsme od ní dostali vánoční přání,
a od té doby nic.
Nora a děvčata vás zdraví spolu se mnou.
Frank.
Franku.
Ještě tam jste?
Ještě žijeme, co?
Přísahala jsem, že nenapíšu, dokud nenajdu práci.
Prodala jsem článek do Harper's Bazaaru.
Dřela jsem se s ním tři týdny. Dali mi za něj 200 dolarů.
Teď chtějí, abych jim napsala svůj životopis.
A co vy, Franku?
My se máme čile k světu,
i když jsem vyčerpáni po únavném létě.
Poslouchejte.
Doporučila jsem jedné mladé přítelkyni Pýchu a předsudek.
Zbláznila se do Jane Austenové. Má narozeniny koncem října.
Sehnali byste pro ni nějakou knihu?
Vím, že to dokážete.
Do narozenin vaší přítelkyně nic neseženeme.
Měli jsme tu davy turistů z USA,
Francie, Skandinávie atd. a všichni kupovali naše knihy vázané v kůži.
Náš sklad se tudíž povážlivě vyprázdnil.
Ale možná je seženeme do Vánoc.
Už jste se stal dědečkem?
Řekněte Sheile a Mary, že mají nárok na autorský výtisk...
mé Sbírky spisů z mládí.
Po jejich přečtení by se měly snažit.
Pozdravy Noře a všem ostatním.
Nora a děvčata se mají dobře. Sheila učí.
Mary je zasnoubená se sympatickým mladíkem.
Ale zatím není naděje, že by se vdala,
protože ani jeden nemá peníze!
Takže Nořiny naděje stát se atraktivní babičkou...
rychle mizí.
S pozdravem, Frank.
Mezi námi jsou stovky policistů v civilu.
Mnozí z nich mají za úkol zmlátit vůdce demonstrace.
Je to od vlády...
jasná politická akce.
Amnestie na ně neplatí.
Myslím, že se najde řešení, takže to snad skončí.
-Co se děje? -Jděte na konec kordónu, paní.
-Slušně jsem se zeptala. -V areálu nejsou povolené demonstrace.
-Kdo to řekl? -Paní, nejste na tohle trochu stará?
Jděte domů péct koláče.
Vy si jděte domů péct koláče!
Tak, paní, vyhovím vám. Půjdete k vašim kamarádům.
Chci něco říct. Neodcházejte! Počkejte.
Pro studentskou demonstraci na Columbijské univerzitě není snadné řešení.
Černí studenti okupují budovu.
Jdeme do Harlemu hledat podporu.
Když s námi univerzita nechce jednat tady,
bude jednat na ulici s nimi.
Proč jste dnes přišli?
Demonstrace a zatýkání nám nedělají starosti.
Myslíme si, že nejde o porušování občanských práv...
při zatýkání lidí,
kteří ilegálně okupují budovy.
8. ledna 1969. Milá slečno,
právě jsem našla váš dopis pro pana Doela z 30. září.
Musím vám s politováním oznámit,
že v neděli 22. prosince zemřel.
Pohřeb byl minulý týden ve středu l. ledna.
15. prosince ho narychlo odvezli do nemocnice s prasklým slepým střevem.
Bohužel dostal i zánět pobřišnice a týden nato zemřel.
Pracoval pro firmu víc než 40 let.
Pro pana Cohena to byla samozřejmě velká rána...
poté, co krátce předtím zemřel pan Marks.
Máte ještě zájem o ty knihy, o které jste nás žádala?
S pozdravem, P.P. Marks & spol.
Joan Toddová, sekretářka.
Milá Helene,
děkuji vám za váš milý dopis.
Nic z toho se mě nedotklo.
Je mi jen líto, že jste se s Frankem nesetkala osobně.
Byl to nesmírně vyrovnaný člověk s úžasným smyslem pro humor.
A teď si uvědomuji, jak byl skromný.
Dostala jsem dopisy od všech možných lidí, aby mu vzdali hold.
A tolik lidí v knihkupecké branži říká, jaké měl znalosti...
a jak se o ně s každým přátelsky dělil.
Budete-li o ně mít zájem, pošlu vám je.
Nestydím se přiznat, že jsem na vás občas žárlila, protože...
Frankovi se tak líbily vaše dopisy,
psané se smyslem pro humor tak podobným tomu jeho.
Také jsem vám záviděla, jak dobře píšete.
My jsme měli s Frankem opačnou povahu.
On byl tak milý a zdvořilý,
a já se svou irskou bojovností za svá práva.
Moc mi chybí.
Život s ním byl tak zajímavý.
Stále mi něco vysvětloval o knihách a snažil se mě poučit.
Mé dcery jsou skvělé a v tom mám velké štěstí.
Tolik lidí jako já určitě zůstane samo.
Omluvte ten škrabopis.
S pozdravem, Nora.
Milá Kay a Briane,
přerušila jsem úklid své knihovny. Sedím na koberci...
obklopená knihami. Přeji vám šťastnou cestu.
Doufám, že si to v Londýně užijete. Možná je dobře, že jsem se tam nedostala.
Snila jsem o tom tolik let.
Chodívala jsem na anglické filmy, jen abych viděla ty ulice.
Před lety mi jeden chlapík řekl, že lidé jezdí do Anglie,
aby našli přesně to, co hledají.
Já odpověděla, že bych tam jela za anglickou literaturou.
On pokýval hlavou a řekl: „Tak ji najdeš.“
Možná ano a možná ne.
Když se teď dívám kolem sebe, jedno je jisté.
Našla jsem ji tady.
Ten zlatý člověk, co mi posílal všechny knihy, nedávno zemřel.
I pan Marks, majitel obchodu, je po smrti.
Ale Marks & spol. ještě existuje,
i když prý dům s obchodem možná zboří. Nedej Bůh!
Kdybyste náhodou šli kolem Charing Cross Road 84,
dejte jim za mě pusu!
Jsem jejich dlužnicí.
Dobrý den.
Před lety jsem si vyzvedla brožurku o zájezdech do Londýna.
Vím, že už nestojí 359 liber, ale...
mohli byste mi dát vědět, kolik stojí teď?
Tak jsem tu, Frankie. Konečně to vyšlo.